DANSAR MED VARGAR
är det här den siste?
Jag vet inte. Vi har ingen mer eter heller.
Du där! är det här den siste?
Gud, vilken röra.
Det är åtminstone ingen kallbrand.
Det blir det om det inte amputeras.
Jag kan inte såga om jag inte kan hålla ögonen öppna.
Förlåt mig.
Vi dricker kaffe. Han kan vänta några minuter.
-är det Tuckers män? -Ja, jag tror det.
Hur länge har det pågått?
Vi hittade dem i morse. De har legat här i två dar.
är det ni, löjtnant?
De jävla asen.
Det är bäst att ni tar skydd.
Jag skojar inte. De är duktiga skyttar. Ta skydd.
Så där.
Har ni varit på sjukhuset?
Det var inte lönt.
Vad händer här?
Vad som händer här? Det är en bra fråga.
Ni kan fråga majoren-
-men han vet inte. Han är upptagen.
Upptagen med att klura ut varför officersmässens glass är slut.
Sen har vi så klart generalen.
Han kom för att se föreställningen och vet bara att det inte blir nån.
Majoren tittar på generalen.
Och tänker: "Det är bäst jag gör nåt" .
Vi vet vad det betyder. Jag vill inte bli den förste över det här fältet.
De ska vara trötta som vi.
Men alla vet att Tuckers män är sega.
Det enda som dött hittills Är tre mjölkkor.
Fast det blir det ändring på.
Din jävla as!
Vissa pojkar säger att om vi inte ska strida...
...så kan vi göra upp över ett par poker med höga insatser.
Vore inte det en syn?
En skock karlar sittande på fältet...
...som spelar kort.
-Vad är det, general? -Det ser ut som ett självmord.
Tucker!
-Vad sa du till honom? -Jag sa ingenting.
Bravo, löjtnant!
Kom tillbaka, din jävel!
-Du klarar det inte en gång till! -Inte mig emot.
Förlåt mig, Fader.
Jag har honom.
Ta inte...ta inte min fot.
Lugn, du får behålla din fot.
Jag svär vid Gud att du får behålla den.
Hämta min ambulans.
Få hit min ambulans och läkare!
En officer som är värt nåt ligger här.
Livets märkligheter kan inte mätas.
l försöket att få till stånd min död upphöjdes jag till levande hjälte.
Jag fick Cisco, hästen som jag red överfältet den dagen-
-och fick dessutom välja vart jag skulle flyttas.
Slakten fortsatte i öst när jag kom till Fort Hays-
-en ö av män och materiel omgiven av ett oändligt präriehav.
"Löjtnant John J. Dunbar" ...
-Löjtnant John J. Dunbar? -Ja, sir.
"Ja, sir."
-är du indiandödare? -Ursäkta?
Du är posterad i gränslandet. Gränslandet är indiantrakter.
Då måste du vara indiandödare. Jag är inte major för att jag är dum.
-Nej, sir. -"Nej, sir" ...
-Det står här att du är dekorerad. -Ja, sir.
-Och så posterade de dig här? -Jag kom hit på egen begäran.
Jaså? Varför?
Jag har alltid velat se gränslandet västerut.
Vill du se gränslandet?
Ja, sir. Innan det försvinner.
En så pass klok karl kommer till mig.
Herr riddare...
Jag sänder ut er på ett riddarärende.
Ni inställer er hos kapten Cargill-
-i rikets yttersta utpost. Fort Sedgewick.
Mitt sigill ger er säker lejd-
-genom det vilda och fientliga området.
Jag undrade...
Hur kommer jag dit?
Tror ni att jag inte vet?
-Jag vet inte... -Tig!
Jag är generös och beviljar ynnesten. Ser du bonden där ute?
Han kallar sig Timmons. Han ska till Fort Sedgewick i dag. Åk med honom.
Han hittar dit. Tack, det var allt.
Herr riddare!
Jag pissade nyss på mig.
Och ingen kan göra nåt åt det.
Skål för er resa!
Skål för min resa!
Kungen är död.
Länge leve kungen.
Vad har du där?
Nån hemma på östkusten säger: "Varför skriver han aldrig?"
Dumma jävel!
Vad fan var det?
Vad är det?
Vad fan är det?
Skriv det i din bok.
Om det inte varför min reskamrat hade det varit en fantastisk färd.
Han menar väl, men är nog-
-den vidrigaste man jag har mött.
Upp, Timmons.
Timmons?
Upp.
Upp nu.
Stack du mig i baken?
Jävlar!
Jag får ett märke.
Varför har vi inte sett bison?
Man blir inte klok på bisonjäklarna. Ibland ser man inga på flera dar.
Andra gånger kryllar de som lockarna på en hora.
-Indianer då? -Indianer? Jäkla indianer!
Man vill bara se dem döda. De är bara tjuvar och tiggare.
Inte mycket till liv och rörelse, va?
Kör dit.
-Varför? Det finns inget där. -För att jag sa det.
Kör dit.
Det finns inget här, löjtnant.
Löjtnant!
Alla har stuckit eller blivit dödade.
Vi lastar av vagnen.
Va? Och lämna allt här?
-Jag stannar också. -Det finns inget här.
Nej, inte för tillfället. Vi vet inte vad som har hänt.
Som det ser ut så kan vi lika gärna vända och köra tillbaka.
-Det är min postering. -Er postering?
Det är min postering.
Hans postering? Herrejäklar...!
är du galen, pojk? Löjtnant!
Vilken dåre...!
-Det är min postering. -Sänk vapnet.
Det är posteringens förnödenheter. Kom nu ner och hjälp mig lasta av.
Vi pratar ju bara. Sänk vapnet!
Jag ska säga till dem var ni är.
Bra.
Lycka till, löjtnant.
Tack.
Hittade Fort Sedgewick övergivet.
Väntar på garnisonens återkomst eller besked från staben.
Stället är i dåligt skick-
-och jag börjar städa upp i morgon.
Förnödenheter har jag gott om och naturen är allt jag drömt om.
Det kan inte finnas en plats till som denna på jorden.
Dum häst. Dum häst.
Dra, Cisco. En gång till.
Bara en vit man tänder en eld som alla kan se.
Det är kanske mer än en.
Det kan vara tre eller fyra.
Då vet jag tre eller fyra som aldrig kommer hem.
Vi har inget byte att visa upp.
Vi har inga gevär. De vita har alltid gevär.
Det är svårt att säga hur många de är.
Vi struntar i det och rider hem.
Rid hem då. Jag dör hellre-
-än bråkarom en rökstrimma i mitt eget land.
Han ger sig inte förrän vi alla är döda.
Som jag ser ut...
Skada inte mina mulåsnor.
Snälla, skada inte mina mulåsnor.
De hade bott i grottorna. Varför?.
Var de rädda? Hade det gjorts myteri?
Jag kan inte tolka ledtrådarna.
Kanske ger avlösarna mig svaren.
Det har snart gått 30 dagar.
Fortfarande ingen skymt av kapten Cargills styrka.
Jag är min egen ordonnans-
-och jag vill inte lämna min post.
Jag ransonerar mina förnödenheter-
-som om jag ingick i styrkan.
En varg är nyfiken på vad som händer här.
Han stör mig inte.
Och förutom Cisco är han mitt enda sällskap.
Han har kommit på eftermiddagen två dar i rad.
Han har två mjölkvita strumpor.
Om han hälsar på i morgon döper jag honom till Tvåstrumpa.
Du där!
Jag har mött min första indian.
En kom och försökte stjäla min häst.
När jag dök upp blev han rädd och flydde.
Jag vet inte hur många det finns, men finns det en så finns det fler.
Jag grävde ner alla onödiga vapen så de inte faller i fiendens händer.
Mina ridturer är korta patruller och alltid så jag kan se fortet.
Men jag är fortfarande ensam. Kommer inte styrkan snart-
-är hoppet kanske ute.
Efter två dagar ingenting. Min närvaro måste ha rapporterats.
Har förberett mig så gott det går.
Kan inte försvara mig ensam-
-men försöker göra intryck när de kommer. Väntar.
P.S.
Mannen jag mötte var en imponerande karl.
Jag ogillar pratet om en vit man.
Han är inte sioux och därför mindre värd.
När jag hör att fler vita kommer vill jag skratta.
Vi tog hundra hästar från dem. Det var ingen ära i det.
De rider inte bra och skjuter illa. De är smutsiga.
Deras soldater klarar inte en vinter här.
Och deras släkt sägs blomstra? Jag tror att de alla är döda snart.
Jag tror att dåren är vilse.
Vind l Hårets ord är starka och jag hör dem.
De vita är ett ynkligt släkte och svåra att förstå.
Men de vita kommer. Till och med våra fiender säger det.
Så när jag ser en orädd man i vårt land-
-tror jag inte att han är vilse. Jag tror att han kan ha medicin.
Jag ser en som kan tala för alla vita som kommer.
Jag tror att det är en person man kan ingå fördrag med.
Sparkande Fågeln ser alltid framåt och det är bra.
Men han kan inte täcka våra tipis och ge våra barn mat.
Han är ingenting för oss.
Jag tar med några man Vi sätter några pilar i den vite.
Om han har medicin skadas han inte.
Om han inte har medicin dör han.
Ingen människa kan rå överandra.
Men att döda en vit man är en känslig sak.
Dödar man en kommer säkert fler.
Det är lätt att bli förvirrad av dessa frågor.
Det är svårt att veta råd.
Vi borde prata mer om det. Det är allt jag har att säga.
Vi blir hjältar!
De skriver sånger om oss!
Vad hände?
Jag vet inte, min arm fungerar inte.
Du skulle inte ha trillat av. Nu får vi skäll.
Det var din idé!
Min idé var att stjäla hästen, inte att falla.
Vad har hänt?
Uttern har gjort illa sig.
Vad glor du på?!
När min far hör det slår han mig över ryggen med bågen!
Gud...
Jag är Vind l Håret!
Ser du att jag inte är rädd för dig? Ser du det?
Jag inser nu att jag har haft fel.
Vad har jag väntat på hela tiden?
Att bli hittad? Att indianerna ska ta min häst? Att få se en bison?
Sen jag kom har jag gått som på ägg. En ful ovana som jag nu är trött på.
l morgon rider jag till indianerna. Jag vet inte hur klokt det är-
-men jag har blivit ett mål och ett mål gör dåligt intryck.
Jag har fått nog av att vänta.
Vad glor du på?
Jäklar!
Nej, vänta.
Vänta.
Vänta, vänta...
Du behöver hjälp. Du är skadad.
Låt mig få hjälpa dig.
Du är skadad.
Hon är skadad.
Du är inte välkommen här!
Hon är skadad.
Försvinn!
Du är inte välkommen! Försvinn!
Nej!
Soldaten kom inte för att slåss.
Han rider iväg och vi låter honom göra det.
Jag håller med Sparkande Fågeln.
Vi rider och talar med den vite och tar reda på varför han är här.
Om rådet beslutar att vi ska tala med den vite, så gör vi det.
En stor hövding som Tio Björnar-
-ska inte fråga om en klen vit inkräktares ärende.
En som bara haren klok häst och vitmanskläder.
Jag rider inte dit.
Du rider dit.
Och du rider dit.
Det är allt jag har att säga.
Välkomna.
Kom.
Varsågoda och sitt.
Vänta lite.
Han är galen.
Tatanka...
Tatanka.
Bison?
Bison.
Bison. Tatanka.
Den vilde verkar stark. Hoppas jag aldrig måste slåss mot honom.
Han verkar ärlig och rättfram.
Jag tycker bra om den tyste. Han är tålmodig och nyfiken-
-och ivrig att kommunicera. Han verkar framstående i sitt folk.
Bison.
Jag gjorde ännu större intryck på deras nästa besök.
Jag visade en kaffekvarn, nåt de aldrig hade sett förut.
är kaffet inte gott?
Det är kanske för starkt.
Smaka på det.
Socker.
Vill ni ha lite?
Det var mycket.
Det är skönt att få sällskap. Mycket är ännu osagt-
-och jag känner att de vill ha något av mig.
Jag gav dem kaffe och socker. Det hade ändå inte räckt.
Jag kan nog säga att grunden för goda relationer har lagts.
Står Med Knuten Näve.
Låt oss prata.
Läker dina sår som de ska?
Ja, det gör de.
Trivs du här hos min familj?
Ja, jag trivs här. Men jag saknar min man.
Du kanske gifter om dig närtiden är mogen.
Vi har hört från många håll att de vita kommer.
De tränger in i alla stammars land. Snart har vi dem hos oss också.
Jag besökte den vite på fortet. Jag tror att han har gott hjärta.
Jag är rädd för den vite på fortet.
Jag är rädd att han ska säga till andra att jag är här.
Jag är rädd att de ska försöka ta mig.
Då försvarar alla våra krigare dig.
Jag förstår inte den vites språk och han talar inte lakota.
Det var länge sen jag talade deras språk.
Jag vill att du försöker.
-Jag kan inte. -Jo då.
Det är dött i mig.
Jag ber dig inte för min skull, utan för hela stammen.
Han vet saker om de vita som vi inte vet. Du måste komma ihåg.
-Du måste komma ihåg! -Jag kan inte.
Ska hon tala den vites språk?
Hon vill inte, hon är besvärlig.
Det är hon som gråter. Den besvärlige är kanske du.
Christine!
Billy, rör inte valparna.
Ta in barnen i huset.
Gå nu!
Christine!
Var är du?
-Vilka är de, Willie? -De ser ut som pawneer.
Våra pappor talar med dem.
-Vad vill de? -Jag vet inte.
Spring, Christine! Spring, sa jag!
Christine!
Mamma! Mamma!
Kom, Tvåstrumpa. Det är bacon.
Tvåstrumpa har blivit en god vän.
Han äter inte ur min hand-
-men hans skarpa syn och hörsel varnar mig alltid när nåt händer.
Tatanka?
Nej, jag har inte sett bison.
Jag är ledsen.
är ni hungriga?
Jag har mat. Massor av mat.
Inget jag hört om indianer är sant.
De är inte tiggare och tjuvar. De är inga odjur.
De är artiga och har en trevlig humor.
Kommunikationen går trögt och den tyste är lika frustrerad som jag.
De flesta framsteg bygger på misslyckanden, inte framgångar.
Jag tänkte fråga om kvinnan som jag hittade på prärien-
-men det är för invecklat med våra begränsningar.
Men en sak är säker. Det finns ingen bison-
-och det oroar dem.
Gårdagens möte var bäst hittills.
Jag bjöds in till deras by och ser fram emot besöket.
Vi har väntat på dig.
Säg att vi är glada för att han är här.
God...dag.
Du...här...
...bra.
Tack. Jag mår bra.
Fråga honom varför han är på soldatfortet.
Soldatfortet...
Vänta, vänta.
-Vad heter ni? -Vad vi heter?
Vad heter han?
Ja, han har rätt.
Man måste presentera sig först.
Han...
Han...Spark...
-Spark...? -Mer.
-Mer spark? -Sparkande...
Fågel. Sparkande Fågeln.
Vad är han? är han hövding?
Nej, en...
En helig man. Helig man.
Vad heter du?
-Jag vet inte... -Vad kallas du?
Resa sig?
Stå upp? Står...
-Heter du Står? -Står.
-Med... -Står med...
-Knuten näve? -Ja.
Står Med Knuten Näve?
Står Med Knuten Näve, jag heter John Dunbar.
John Dunbar.
-Dunbar. -John Dunbar.
-Dun-bär? -Nej, inte Dun-bär.
Dunbar. Inte Dun-bär.
Stort genombrott med indianerna.
En kvinna där talar engelska. Klara framsteg gjordes.
Jag svarar inte på alla frågor.
Min pliktkänsla eller något annat varnar mig för att säga för mycket.
Det var skönt att återse Fort Sedgewick.
Jag ser fram emot att besöka mina grannar-
men det här är mitt hem. Jag spanar efter avlösarna-
-och hoppas förhandlingarna ger nåt.
Bison! Bison!
Jag har sett bison!
Bison...
Tatanka!
Ryttare skulle hitta spåret.
Innan jag hade packat mina saker var hela stammen på väg.
Deras effektivitet och snabbhet-
-hade imponerat på alla fältherrar.
Över en natt hade jag gått från skum figur-
-till en aktad man.
Jag möts med leenden och vänliga blickar.
Jag har blivit en berömdhet.
Löjtnant.
Spejarna hittade spåret där jag sa.
Det var inte svårt att hitta.
Ett brett stråk upptrampad jord som sträckte sig mot horisonten.
Det antal som krävdes för att skapa denna bild var svårt att tänka sig.
Löjtnant.
Vem kunde göra något sådant?
Bara folk utan värderingar och själ-
-som inte brydde sig om siouxerna.
Vagnsspåren avslöjade dem och jag blev ledsen-
-när jag insåg att det var vita jägare.
Röster som varit glada var nu tysta som de döda bisonoxarna-
-som lämnats att ruttna-
-dödade bara för sin tunga och sin hud.
När de firade den kommande jakten-
-visste jag inte vart jag skulle gå.
Jag vet inte om de förstå, men jag kunde inte sova bland dem.
Jag såg inga blickar Eller förebråelse.
Bara förvirringen i ett folk som inte kunde sia om framtiden.
är du oskadd?
Jag kan inte.
Nej, jag är mätt.
Jag kan inte berätta historien fler gånger.
Vill du prova den?
Här.
Jag kan inte. Det är för mycket.
Bra byte.
Det är ett bra byte.
Nej, jag kan inte. Jag är mätt, jag är trött.
Stortatanka.
Det där är min hatt.
Du har min hatt på dig.
Det är min hatt.
Jag hittade den på prärien. Den är min.
Min hatt...
Hatten är löjtnantens.
Han lämnade den på prärien. Han ville inte ha den.
Du ser att han vill ha den nu.
Vi vet att det är en soldathatt och vi vet vilka som bär den.
Om du vill behålla den, gör det-
-men ge honom något för den.
Bra byte.
Varje dag slutar med mirakel här.
Och vad Gud än är, så tackar jag Gud för denna dag.
Att stanna längre vore meningslöst. Vi hade allt kött vi kunde bära.
På tre dars jakt förlorade vi sex hästar.
-och bara tre man skadades.
Jag har aldrig mött människor så nära till skratt-
-och så hängivna släkt och varandra.
Det enda ord som slog mig var "harmoni".
Jag har ofta känt mig ensam-
-men till i dag hade jag aldrig känt mig fullständigt ensam.
Två dagar känns som en vecka. Jag saknar mina nya vänner.
Jag ser deras ansikten, men det räcker inte.
l morgon hälsar jag på dem.
De är mina grannar. Vad kan det skada?
Gå hem!
Gå hem, Tvåstrumpa.
Dumma varg!
Det är höst och jag tillbringar mer tid än förut hos mina vänner.
De har gett mig en tipi som jag trivs i.
Vi pratar varje dag, men Sparkande Fågeln är irriterad på mig.
Han vill veta hur många fler vita som kommer.
Jag svarar att de vita bara kommer att passera genom deras land.
Men det är en halvsanning. En dag är de för många-
-fast det kan jag inte säga.
Står Med Knuten Näve vet att jag förtiger något-
-men hon säger ingenting.
En styrka ska anfalla pawneerna. De bad mig följa med.
Det var nog dumt att säja ja, men jag tar inte tillbaka det.
De är mina vänner och pawneerna har ansatt dem hårt.
Jag hoppas jag inte går för långt.
Kom in.
Sitt.
Sparkande Fågeln vill veta varför du vill kriga mot pawneerna.
De har inte gjort dig något.
De är siouxernas fiende.
Bara siouxkrigare följer med.
Jag har varit krigare längre än många av de unga-
-som nu ska ut i krig. Säg det.
Han sa att siouxkrigarens väg-
-inte är den vita vägen. Du är inte mogen.
Jag förstå. Men säg att jag inte kan lära mig krigarens väg här i byn.
Han ber dig också-
-vaka över hans familj när han är borta.
Det han ber om är en stor ära för dig.
Säg att jag gärna vakar över hans familj.
Han tackar Dansar Med Vargar för att han kom.
Vem är Dansar Med Vargar?
Det är det namn som alla använder om dig nu.
Dansar Med...
Just det. Den dagen.
Dansar Med Vargar.
Hur säger man det?
Fortsätt tala de vitas språk, om du vill.
Jag tyckerom att tala det.
Jag rakade av den.
Fortsätt.
"Gräs växer på prärien."
Nej. Du sa: "Eld bor på prärien."
Skratta inte.
Hur fick du ditt namn?
Jag var inte så gammal-
-när jag kom till vårt folk.
Och jag sattes i arbete.
Jag arbetade varje dag jättehårt.
Och det var en kvinna som inte tyckte så bra om mig.
Hon kallade mig fula saker och ibland...
...slog hon mig.
En dag kallade hon mig fula saker med ansiktet tryckt mot mitt.
Och jag slog henne.
Jag var inte så sort, men hon föll tungt och rörde sig inte.
Jag stod över henne med knuten näve och frågade-
-om det var någon annan kvinna som ville kalla mig något fult.
Ingen har besvärat mig sen den dagen.
Nej, jag kan tänka mig det.
Visa mig.
Visa mig var du slog henne.
Varför är du inte gift?
-Förlåt. -Jag måste gå.
Förlåt.
Kan jag hjälpa dig?
Vissa av dina ord är starka, men du lär dig fort.
Vad kan jag berätta för dig i dag?
Jag vill fråga om Står Med Knuten Näve. Varför har hon ingen man?
Hon sörjer.
Jag förstår inte...
Varför sörjer hon?
Hon gråter över någon.
Gråter över vem?
Det är fult att tala om de döda.
Men du är ny, så jag berättar det.
Hon gråter över sin man. Han dog för inte så länge sen.
Det var därför du hittade henne på prärien.
Hur länge ska hon gråta?
Sparkande Fågeln avgör när hon är klar.
Det var han som hittade henne när hon var väldigt liten.
Folk talar om dig.
Vad säger de?
De är stolta över medicinen du gör med Dansar Med Vargar.
Jag har sårat honom och borde gå och prata med honom.
Det kan du inte. Han är inte här. Han gav sig av i morse.
Jag älskar Står Med Knuten Näve Dansar Med Vargar
Jag slår vad om att du tänkte: "Varför skriver han aldrig?"
Hej, Tvåstrumpta.
Kom. Kom.
Du klarar det.
Kom.
Det är lätt, Tvåstrumpa.
Jag sörjer.
Ingen kan få veta det.
Vi måste vara försiktiga.
Vi måste vara försiktiga...
Vad är det?
Problem.
Pawneerna kommer. 40 eller 50 krigare.
Jägare såg dem norr om byn.
Stenkalv, vänta. Jag följer med.
Pawnerna vill inte ha hästar. De vill se blod. Ta dina vapen.
-Jag går. -Jag hämtar dem.
Stenkalv, vänta! Jag har vapen. Jag har många gevär.
Många gevär.
-På fortet? -Ja.
Det är för långt dit.
Gevär gör varje krigare till två.
Ta en man och rid fort.
-Jag tar med Ler Mycket. -Iväg då!
Skjut med geväret!
Hur skulle jag känna?
Jag hade aldrig sett en sån strid.
Det fanns inga politiska mål.
Vi slogs inte om mark, rikedomar eller frihet.
Vi stred för våra vinterförråd-
-och för att skydda våra kvinnor och barn.
Stenkalv var en storförlust-
-men ingen kunde minnas en så storseger.
Jag såg det på ett nytt sätt.
Jag kände en aldrig känd stolthet.
Jag hade aldrig riktigt vetat vem John Dunbar var.
Men när jag hörde mitt siouxnamn ropas-
-visste jag för första gången vem jag var.
Vart ska du? Vi spelar i kväll. Hästryggs spel är alltid bra.
Jag är trött. Hästrygg har redan vunnit ett fint gevär av mig.
God natt. Sov gott.
Hur länge ska Står Med Knuten Näve sörja?
Jag vet inte.
Jag hoppas att det inte blir länge.
Har det hänt något?
Hon har funnit kärleken igen.
-Med vem? -Vem tror du?
-Säg det. -Dansar Med Vargar.
Är du säker?.
När du ser dem tillsammans så vet du.
-Vad säger folk? -De tycker att de passar bra ihop.
Är ingen arg?
Det känns rätt. Båda två är vita.
Jag antar att jag får säga något.
-Hon är din dotter nu. -Jag vet.
Lugn. Du kan inte förutse allt.
Sluta. Sluta nu!
Står Med Knuten Näve. Du ska inte sörja mer.
Vänd dig om.
Du ser bra ut.
Mannen som hon sörjde... Han var min bäste vän.
Det visste jag inte.
Han var en bra karl. Det har varit svårt för mig att tycka om dig.
Jag är ingen tänkare som Sparkande Fågeln.
Jag kände alltid vrede först. Jag fick inga svar på mina frågor.
Men nu tror jag att han dog För att du skulle komma.
Så ser jag det.
Det här är en bra dag för mig.
Och för mig.
Om du vill ha den här mannen, ta då hans hand i din.
Jag hade aldrig gift mig och vet inte om alla brudgummar känner så-
-men när Sparkande Fågeln sa vad som väntades av en siouxman-
-stängde min hjärna ute allt utom hon.
Detaljerna i hennes dräkt. Hennes kropps kontur.
Ljuset i hennes ögon. Hennes små fötter.
Jag visste att vår kärlek skulle fullbordas.
Har du hört vad jag har sagt?
Ja.
Bra. Gå då in med henne. Hon är din fru.
Bra.
Tack.
Hej då.
Det är skönt att vara ute.
Ja, det måste det vara.
Vi försöker få ett barn.
-Ska ni inte vänta? -Vi väntar inte.
Jag tänkte nyss, att av livets alla vägar-
-så är en viktigare än de andra. Det är den äkta människans väg.
Jag tror att du följer den vägen och det gläder mig att se.
Vi kallar dig Flitiga Biet.
Du frågar alltid om de vita.
Du vill alltid veta hur många till som kommer.
Det kommer många, min vän. Fler än man kan räkna.
Hur många?
Som stjärnorna.
Det för mig att frukta För alla siouxers framtid.
Vi borde säga det till Tio Björnar.
Männen som bar dessa kom hit på min farfars farfars tid.
Till slut drev vi ut dem. Sen kom mexikanerna. De kommer inte mer.
På min tid kom texasborna. De har varit som alla andra.
De tar utan att fråga.
Jag vet inte om vi är redo för dessa människor.
Men jag tror att du har rätt. Jag tror att de fortsätter komma.
När jag tänker på det ser jag på den här hjälmen.
Vårt land är det enda vi har och vi slåss för att behålla det.
l morgon river vi byn och går mot vinterlägret.
Har du allt från soldatfortet?
Ja. Det finns inget för mig där.
Det är bra.
Dagboken...
Vänta!
Orden i boken är som ett spår man kan följa.
Den berättar allt om mitt liv här. Jag måste ha den.
Nog! Vi kan inte vänta på dig.
Jag rider ikapp er.
Rödskinn!
Ligg kvar.
Herregud!
Det är ingen fara.
Något har hänt. Dansar Med Vargar kommer inte.
Han måste ha fått problem.
Välj ut två duktiga män och skicka dem till soldatfortet.
Spivey.
-Spivey! -Ja, sergeant?
Säg till majoren att han vaknar.
Rör på ditt värdelösa arsle.
Du fick en sjuhelsikes blåtira, va?
Talar han engelska?
Jag vet inte, major.
Talar du engelska?
Talar du engelska? Tala!
Jag talar engelska.
Vem är du?
Löjtnant John J. Dunbar. Det här är min postering.
Varför är du klädd så där?
Jag kom hit från Fort Hays i april, men det var ingen här.
Kan du bevisa det?
Min dagbok ligger på min säng. Mina order står i dagboken.
Spivey, du och Edwards var här först. Hittade ni något, en dagbok?
Vi hittade ingenting.
-Var är Edwards? -Han är där ute.
Han hittade inte heller något.
Du har blivit rödskinn, va?
Va?
Han ser vit ut.
Han säger att han är officer.
Ska vi göra honnör eller skjuta honom?
Titta framåt!
Titta framåt, sa jag!
Varför bär du inte uniform?
-Vad gör armén här ute? -Löjtnanten ställer frågorna.
Bauer!
Vi ska gripa...
Vi ska gripa fientliga indianer, ta tillbaka stulen egendom-
-och befria vita fångar.
-Det finns inga fientliga indianer. -Det avgör vi.
Om du visar oss till deras läger tas ny ställning till ditt uppförande.
Uppförande?
Din förrädarstatus kan förbättras om du samarbetar med USA:s armé.
Det finns inget för er att göra här.
Samarbetar du?
Ut med språket!
Jag är Dansar Med Vargar.
Jag har inget att säga er.
Ni är inte värda att tala med!
Sergeant, avdela en eskort och för honom till floden.
Låt honom tvätta av ansiktet.
Inte du, Spivey.
Spivey!
-Spivey, har du papper? -Vad angår det dig?
-Ge mig lite då! -Kan du läsa?
Nej, jag kan inte läsa. Det kan inte du heller. Ge mig lite papper.
-Ge mig lite! -Ja, ja! Lugna ner dig.
Bauer!
ät nu, rödskinn. ät nu!
Jag ska döda dig!
Det är ingen fara.
Du blir bara hungrigare. Fast det spelar kanske ingen roll.
De ska skicka dig till Hays-
-och när du kommer dit hänger de dig.
Glöm honom. Gå nu.
-Spivey, vad är det där? -Han ser ut att följa efter oss.
Jag ska skjuta honom.
Du missade honom.
-Skjut inte, det är min tur. -Jag såg honom först.
Den dumma jäveln rör sig inte.
-Vänta, det är min tur. -Skjut honom!
-Han bara står där. -Skjut honom!
Han kunde ha dödat dig.
Jag fick honom!
Mitt i prick, pojkar!
Ditt jävla as! Upp med dig!
Upp! Upp med dig!
Upp nu!
Spivey! Om du sparkar fången igen sätter jag bojorna på dig!
Kom tillbaka hit!
Jävlar!
Kom.
Jag ser ingen.
Indianer!
Dansar Med Vargar Är tystlåten nuförtiden.
Värker hans hjärta?
Att döda soldaterna vid floden...
...var bra.
Jag hade inget emot att döda dem.
Men soldaterna hatar mig nu, mer än de hatar någon annan.
De tycker att jag är en förrädare.
De kommer att jaga mig.
Och när de hittar mig hittar de er.
Jag tror att det vore klokt att flytta byn nu.
Jag lämnar er.
Jag måste tala med dem som lyssnar.
Tyst! Dina ord gör ont i mina öron.
Lämna oss.
Du är den ende vite man som jag har känt.
Jag har tänkt mycket på dig. Mer än du anar.
Men jag tror att du har fel.
Mannen som soldaterna söker finns inte längre.
Nu finns det bara en sioux som heter Dansar Med Vargar.
Låt oss röka en stund.
Med Tio Björnar var det alltid mer än en stund.
Allt han gjorde hade ett syfte. Han ville att jag skulle stanna.
Men jag var säker.
Jag vore en ursäkt, allt armén behövde för att hitta byn.
Jag försökte få honom att flytta-
-men han bara log och talade om enkla nöjen.
I hans ålder är en bra eld bättre än något annat, sa han.
Tio Björnar var en enastående man.
Har du inget att säga?
Vad kan jag säga till dig?
Säg det du tänker på.
Du har beslutat dig.
Min plats är hos dig. Jag följer dig överallt.
-är du inte rädd? -Nej.
Jag sa till Tio Björnar att vi ger oss av när snön slutarfalla.
Har du sagt det till alla?
Inte till alla.
Det är ingen fara.
Har du...
...gjort klart din pipa?
Fin pipa.
Hur är den att röka?
Jag har aldrig rökt den.
Vi har kommit långt, du och jag.
Jag ska inte glömma dig.
Dansar Med Vargar!
Jag är Vind l Håret!
Ser du att jag är din vän?
Ser du att jag alltid kommer att vara din vän?
Dansar Med Vargar!
13 år senare, när deras land var ödelagt och bisonoxen var borta-
-överlämnade sig den sista fria siouxstammen till militären-
-i Fort Robinson i Nebraska.
Präriens stora hästkultur var borta-
-och gränslandet västerut var snart ett minne blott.
Text: Scandinavian Text Service